\documentclass[]{article}
\usepackage[czech]{babel}
\usepackage[latin2]{inputenc}
\usepackage{a4wide}
\usepackage{index}

% inicializace rejstříků
\newindex{default}{idx}{ind}{Rejstřík}
\newindex{cmnd}{cdx}{cnd}{Rejstřík použitých příkazů}

% pomocné příkazy
\def\cindex{\index[cmnd]}         % zařazení do rejstříku příkazů
\newcommand{\hla}[1]{\textit{#1}} % pro vysvětlení pojmu

\proofmodetrue

\begin{document}
% ----------------------------------------------------------------- 1 díl ---
\section{Úvod}
{\it Poslední dobou se čím dál častěji setkávám s~lidmi, kteří by chtěli začít
psát texty v~opravdu dobrém programu. A již v první větě se dopouštím
chyby, protože následující text a~další články nebudou o editoru, ale
sázecím systému \LaTeX\index{LaTeX@\LaTeX}. Těmto začínajícím uživatelům 
nabídnu sérii článků ve
stylu HOWTO. Dnes nás čeká úvodní kapitola obsahující základní informace,
odkazy na zdroje a také něco málo z instalace.}
\par 
\subsection{Na začátek pár poznámek}

\par 
Je docela možné, že se v těchto článcích objeví několik drobných chyb či
nepřesností. Avšak články nemají za úkol vysvětlit teorii a terminologii,
jejích úkolem je naučit začátečníky běžným konstrukcím v \LaTeX{u}, jako 
je sazba tabulek\index{tabulka}, obrázků\index{obrázek}, seznamů\index{seznam},
ale také je seznámit se základní 
strukturou\index{struktura!dokumentu|see{dokument}}
dokumentu\index{dokument!struktura}
a rozšiřujícími moduly.

\par 
V článcích\index{článek} se budeme věnovat i některým problémům, které jsou 
specifické pro českou sazbu\index{sazba}\index{česká sazba}, a problémům, s 
kterými jsem se trápil já nebo o kterých mi napíšete.

\par 
Snad poslední poznámka bude věnováná tomu, že nejsem odborník na \LaTeX ani 
\TeX\index{TeX@\TeX} (tedy tzv. TeXpert) a ani odborník na sazbu, jsem prostě 
obyčejný uživatel \LaTeX{u} a chtěl bych vás seznámit s tímto skvělým a 
jedinečným sázecím programem\index{program}. Z tohoto pohledu pochopte, že se 
v některých věcech mohu mýlit
(autor se nechává slyšet, že bude dělat chyby :), případně zapisovat některé
konstrukce neefektivně, a to z důvodu toho, že to lépe neumím nebo že by to
kolidovalo se snahou pedagogicky působit na stránku názornosti (a tímto
způsobem se autor bude snažit chybu zamaskovat :).

\subsection{Informační zdroje}

\par 
Ve světě se vyznavači \TeX{u} sdružují do skupin~-~TeX Users
Group~(TUG).
\index{skupina!uživatelů TeXu@uživatelů \TeX{u}}
\index{TeX Users Group@\TeX\ Users Group}
\index{TUG} Pro naši a také
Slovenskou republiku existuje společné
sdružení uživatelů TeXu~-~Československé sdružení uživatelů
TeXu~(CSTUG).
\index{Československé sdružení uživatelů TeXu@Československé sdružení uživatelů \TeX{u}}
\index{CSTUG}
Na jejich stránkách \texttt{www.cstug.cz} najdete odkazy na mnoho velmi
zajímavých stránek a dalších informačních zdrojů. Velmi užitečné jsou také 
diskusní\index{skupina!diskusní} a newsové skupiny\index{skupina!news}.

\par 
Software týkající se nějakým způsobem \TeX{u} je uchováván pohromadě v 
CTANu\index{CTAN}
(Comprehensive TeX Archive Network)
\index{Comprehensive TeX Archive Network@Comprehensive \TeX Archive Network}
- je to obdobné jako s distribucemi\index{distribuce!linuxu} Linuxu\index{Linux}
(někde někdo udržuje soubory pohromadě a ostatní z něj dělají zrcadla). České
zrcadlo CTANu naleznete na \texttt{http://www.cstug.cz/}.
 
\par 
A ještě se podíváme po velmi pěkných dokumentech, které mi v mých počátcích,
ale i nyní velmi pomáhají. Mezi nejstěžejnější pro začátečníky považuji
publikaci {\it Ne příliš stručný úvod do systému \LaTeX{2e}} s podtitulem 
{\it Neboli \LaTeX{2e} v 73 minutách}. Dokument lze nalézt na 
stránkách Michala Kočera, který
spolu s Pavlem Sýkorou tento dokument přeložili. Za tento počin bych jim chtěl
významně poděkovat. Další základní dokumenty (ale již v angličtině) se
instalují se systémem \TeX\index{TeX@\TeX} (např. pro Debian\index{Debian} 
i Red~Hat\index{Red Hat} je to balík tetex-doc\index{tetex-doc}). 

\par 
Ještě bych chtěl upozornit na dva články, které vyšly již před nějakou dobou. 
V~prvním článku je uvedena trocha teorie a
ukázka programu LyX\index{LyX}, ve druhém článku se pak
můžete pokochat krásou dokumentu vytvořeného v \LaTeX{u}. Doporučuji všem, 
kteří neví, o čem byla doposud řeč.

\subsection{Instalace}\index{instalace}
\par 
Pro instalaci budeme potřebovat několik balíků. Ty, které se týkají \TeX{ovských}
věcí, začínají na tetex\index{tetex}. Pokračování jména balíčku\index{balík}
pak určuje jeho obsah; počet a pojmenování balíčků záleží na distribuci Linuxu.
\index{distribuce!linuxu}
Systému vůbec neublížíte (a budete bez starostí), pokud nainstalujete všechny
balíčky, které začínají právě slovem tetex.

\par 
Dalšími užitečnými programy jsou {\it ghostscript}\index{ghostscript}
a {\it ghostview}\index{ghostview}, 
jsou většinou uloženy v balíčcích pojmenovaných 
{\tt gs}\index{gs|see{ghostscript}} a
{\tt gv}\index{gv|see{ghostview}}, balík gs bude
pravděpodobně vyžadovat ještě další balíčky, ve kterých jsou uloženy
\index*{postscriptové fonty} (některé distribuce fonty obsahují již ve 
jmenovaných balíčcích, jiné je mají odděleny).

\par 
O instalaci a nastavení dalších věcí, které lze při práci s \TeX{em} využít,
si řekneme, až je budeme potřebovat (ono stejně skoro nic nezbylo).

\subsection{Test}

\par 
Vyzkoušíme nainstalovaný software, zda nám přeloží následující 
minimální dokument\index{dokument!minimální}:
\begin{verbatim}
\documentclass{article}
\begin{document}
  Dokument.
\end{document}
\end{verbatim}

\par 
Při překladu je \TeX\index{TeX@\TeX} neuvěřitelně ukecaný (nepochází totiž z 
Unixu\index{Unix}, kde se
programy řídí heslem {\it pokud je vše v pořádku, není důvod otravovat
uživatele}~-~a to ani hlášením o provedení a správnosti úkolu). Při
použití příkazu {\tt latex test.tex}\index{latex|texttt} se nejen vypíše
hodně hlášení, ale ještě víc se jich uloží do souboru s příponou
{\tt .log}\index{soubor!.log|texttt}, také se vytvoří soubor s příponou
{\tt .aux}\index{soubor!.aux|texttt}, který nás zatím nebude zajímat. 
Posledním a pro nás zajímavým vygenerovaným souborem je
{\tt test.dvi}.\index{soubor!.dvi|texttt} Tento formát je vytvořen tak, aby byl
nezávislý na výstupním zařízení (ještě aby nebyl, když to má v názvu - DeVice
Independent).\index{DVI|hla}\index{DeVice Independent|see{DVI}} Výstup už si můžeme prohlédnout programem
{\tt xdvi}\index{xdvi} (dodává se jako součást balíků tetex).

\par 
Většinou chceme daný text vytisknout.\index{tisk} Na systémech unixového 
typu se pro tisk
užívá často formát PS (PostScript\index{postscript})\index{PS|see{postscript}}.
Konverzi z DVI na PS nám zařídí příkaz
{\tt dvips test.dvi -o test.ps}\index{dvips}\index{soubor!.ps|see{postscript}}
(zadání výstupního
souboru je nutností, jinak program posílá data přímo na tiskárnu). Program opět
generuje řadu informací o probíhajícím převodu.

\par 
Vygenerovaný PS soubor můžeme zkusit prohlédnout třeba programem
gv\index{ghostview} a pokud uvidíte vpravo nahoře text {\tt Dokument.},
je vše v pořádku. Abyste mohli srovnat, jsou zde mé výsledky našeho 
testovacího souboru: {\tt test.dvi} a {\tt test.ps}.

\par 
A co dělat, pokud se to nepovedlo? Tak to je problém, který vám nepomohu
vyřešit. Takto na dálku snad jen radu: pokusit se programy přeinstalovat nebo
se zeptat v diskusi, já nebo někdo jiný vám poradí. 

\subsection{Závěr}

\par 
V příštím dílu se koukneme na balíčky, základní strukturu \LaTeX{ovského}
dokumentu, a také si to celé vyzkoušíme trochu víc naostro. Prostě budeme
pomaličku přitvrzovat.

% ----------------------------------------------------------------- 2 díl ---
\section{Pronikáme hlouběji}
\par 
{\it V~dnešním dílu se podíváme na opravdový základ dokumentu napsaný
v~\LaTeX{u}. Vysvětlíme si, co je to balíček, také si ukážeme jednoduchý
příklad. A~nebude chybět ani nakouknutí do teorie :)
}
\par 
\par 
Ano, správně. Trocha teorie nikomu neuškodí, a~tak se objeví v~každém
článku. Povětšinou nebude moc souviset s~probíraným tématem, ale myslím
si, že se bude občas někomu hodit.

\subsection{Teorie: \TeX vs. \LaTeX}
\index{TeX@\TeX|(hla}
\index{LaTeX@\LaTeX|(hla}
\TeX je vlastně sada příkazů\index{příkaz}, kterými se formátuje 
dokument\index{dokument}. Tyto příkazy už se
nemění~-~\TeX je zakonzervovaný. A~právě to je největší výhodou
psaní dokument v~\TeX{u}. Protože když dnes v~\TeX{u} napíšete nějaký
dokument, přeložíte jej se stejným výsledkem i~za 20~let na úplně
jiných strojích s~jiným operačním systémem\index{operační systém}. 
Přeložíte jej stejně jak na počítači doma, tak v~práci, ale třeba také 
v~Tramtárii.

\par 
\LaTeX je sada maker (tedy nové příkazy vytvořené z~\TeX{ovských} příkazů).
Tato makra\index{makro} byla napsána tak, aby ulehčovala práci a~zároveň 
dodržovala zásady správného vzhledu dokumentu (typografické zásady). 
V~\LaTeX{u} nemusíte přemýšlet nad některými věcmi, o nichž byste museli 
přemýšlet při psaní v~\TeX{u} (je to tedy zjednodušení práce). Na druhou 
stranu se \LaTeX stále vyvíjí a~jeho sada příkazů se může změnit. Zde tedy 
již neplatí to, že dokument přeložíte znovu do stejné podoby i~za 20 let. Avšak
s~drobnými úpravami by se to jistě povedlo. Stále na tom budete
nesrovnatelně lépe (jak ve výsledné kvalitě, tak s~počtem ztracených
nervových buňek) než při psaní dokumentů v~jiných programech, kde je už
problém při přenášení dokumentu z~jednoho počítače na druhý.
\index{TeX@\TeX|)}
\index{LaTeX@\LaTeX|)}

\subsection{Struktura dokumentu}
\index{dokument!struktura|(hla}
Dokument v~\LaTeX{u} se skládá ze dvou částí. První část (nazvěme si ji
hlavičkou)\index{dokument!hlavička}\index{hlavička|see{dokument}} obsahuje 
základní nastavení celého dokumentu. V~druhé části pak
už budeme psát vlastní text. Než to ale uděláme, povíme si něco
o~příkazech.\index{příkaz}

\par 
Všechny příkazy začínají znakem {\tt $\backslash$} 
(zpětné lomítko)\index{\\@$\backslash$}, za nímž
následuje jméno příkazu\index{příkaz!jméno}. Pokud příkaz umožňuje zadání 
parametrů\index{parametr}\index{příkaz!parametr|see{parametr}}, píší
se do bloků uvozených hranatými závorkami parametry nepovinné
\index{nepovinný parametr|see{parametr}}\index{parametr!nepovinný|hla} 
(oddělují se čárkou) a~do složených závorek se vpisují parametry povinné.
\index{povinný parametr|see{parametr}}\index{parametr!povinný|hla}
Posloupnost bloků nepovinných a~povinných parametrů musí mít právě 
toto pořadí (v~dřívějších verzích byl možný i~opačný zápis).

\par 
Prvním příkazem\index{příkaz} v~dokumentu je informace 
o~stylu\index{styl|see{dokument}} (třídě\index{třída|see{dokument}}) psaného
dokumentu\index{dokument} (do verze 2.09 včetně se používal 
příkaz {\tt $\backslash$documentstyle}\cindex{documentstyle|hla}
(nyní to je {\tt $\backslash$documentclass}\cindex{documentclass|hla}), odtud 
tedy ten {\it styl}\index{dokument!styl} dokumentu,
který se mi zdá pro naše území přijatelnější než 
{\it třída}\index{dokument!třída} dokumentu):
\begin{verbatim}
\documentclass{article}
\end{verbatim}

\par 
Tímto úvodním příkazem jsme definovali, že budeme psát článek ({\it article}).
\cindex{documentclass!article}
LaTeX si tím nastaví hodnoty pro správný tisk dokumentu. Tento styl se používá
nejčastěji. Lze také nastavit nepovinné parametry, např.:
\begin{verbatim}
\documentclass[11pt,titlepage]{article}
\end{verbatim}

\par 
Tím byly uvedeny dva nepovinné parametry (velikost základního písma
({\it 11pt})\cindex{documentclass!11pt} a~požadavek, že budeme chtít 
vygenerovat úvodní stránku
samostatně ({\it titlepage})).\cindex{documentclass!titlepage}

\par 
Za tímto úvodním příkazem většinou následují příkazy pro zavedení balíčků.
Jednotlivé balíčky\index{balík} rozšiřují možnosti \LaTeX{u} o~různá 
prostředí\index{prostředí} (jako je
například zápis algoritmů) nebo o~zvláštní fonty, případně dělají úplně
něco jiného.\\
Pro zavedení balíčku se používá příkaz {\tt $\backslash$usepackage}
\cindex{usepackage} s~tím, že jako
povinný parametr se uvádí jméno balíčku, který chceme zavést, jako nepovinný
parametr pak nějaká bližší specifikace. Tedy například:
\begin{verbatim}
\usepackage[latin2]{inputenc}
\usepackage{czech}
\end{verbatim}
\cindex{usepackage!czech}
\cindex{usepackage!inputenc}
\cindex{usepackage!latin2}
\index{balík!czech}\index{czech|see{balík}}
\index{balík!inputenc}\index{inputenc|see{balík}}

\par 
Oba příkazy dělají to, co si pravděpodobně myslíte. První říká \LaTeX{u}, 
že tento dokument bude mít vstupní kódování 
({\it inputenc})\index{balík!inputenc|hla} dle latin2\index{latin2}. 
Díky tomuto
příkazu bude \LaTeX vědět, co dělat s~diakritickými písmenky. Druhý příkaz
je bez nepovinného parametru a~oznamuje, že dokument je psaný
v~češtině (k tomu se také potom přihlédne při formátování dokumentu).

\par 
Pak již následují další příkazy, o nich však již nelze říci nic konkrétnějšího.
Vlastní text je uvozen příkazem {\tt $\backslash$begin\{document\}}
\cindex{begin!document} a ukončen
{\tt $\backslash$end\{document\}}\cindex{end!document}. Mezi tyto dva příkazy 
se vepíše náš text, který může být formátován příkazy. Vše za příkazem 
{\tt $\backslash$end\{document\}} se ignoruje.

\par 
Držme se pravidla, že názornost je nejlepší, proto následuje celkový příklad:
\begin{verbatim}
\documentclass[11pt]{article}
\usepackage[latin2]{inputenc}
\usepackage{czech}
\usepackage{a4wide}

\begin{document}
  Můj už druhý dokument v \LaTeX u,
 tentokrát s češtinou.
\end{document}
\end{verbatim}

\par 
V~textu jsme použili již první formátovací příkaz. Byl jím
{\tt $\backslash$LaTeX}\cindex{LaTeX}, který místo sebe dosadí správně 
zapsané logo \LaTeX{u}. Všimněte si, že za
příkazem {\tt $\backslash$LaTeX} byla mezera automaticky ignorována 
(příkaz by bylo možné zapsat také bez mezery, ale aby překladač poznal, 
kdy končí příkaz a~začíná text, je nutné uvést prázdný blok\index{prázdný blok}
povinných parametrů, tedy
takto:\\ {\tt ...v~$\backslash$LaTeX\{\}u,~tentokrát...}).
\index{dokument!struktura|)}

\par 
\subsection{Styly}
\index{dokument!styl|(hla}
\LaTeX má předdefinováno několik základních stylů (tříd):
\begin{description}
\item[article]\index{dokument!styl!article}\cindex{documentclass!article}
je používán nejčastěji a~určen především pro odborné články,
    krátké zprávy, seminární práce, dokumentace k programům, ... 
\item[report]\index{dokument!styl!report}\cindex{documentclass!report}
jeho použití není tak běžné, jelikož se používá až pro rozsáhlejší
    díla, která obsahují několik kapitol, mohou to být menší knihy nebo
    diplomové práce. 
\item[book]\index{dokument!styl!book}\cindex{documentclass!book}
z~názvu je zřejmé, že právě toto je určeno pro psaní skutečných
    (plnokrevných) knih. 
\item[slide]\index{dokument!styl!slide}\cindex{documentclass!slide}
určeno pro blány používané při prezentacích na projektoru, pro tisk se
    použije velké bezpatkové písmo. 
\item[letter]\index{dokument!styl!letter}\cindex{documentclass!leter}
a~poslední styl je určen pro psaní dopisů
\end{description}
\par 
\noindent
V~příkazu {\tt $\backslash$documentclass}\cindex{documentclass} lze použít 
tyto nepovinné parametry:
\begin{description}
\item[10pt, 11pt, 12pt]
    \cindex{documentclass!10pt}
    \cindex{documentclass!11pt}
    \cindex{documentclass!12pt}
    určí výšku základního písma\index{základní písmo} pro dokument. Výška je 
    uvedena v~tiskařských bodech. Pokud není uveden parametr, je implicitně
    použita velikost 10 bodů.

\item [a4paper, ...]
    \cindex{documentclass!a4paper}
    \cindex{documentclass!letterpaper}
    \cindex{documentclass!a5paper}
    \cindex{documentclass!b5paper}
    \cindex{documentclass!executivepaper}
    \cindex{legalpaper}
    udává velikost stránky, na kterou se bude provádět sazba dokumentu.
    Implicitní nastavení je letterpaper, lze ale použít některý z
    následujících: a5paper, b5paper, executivepaper, legalpaper.
    Narozdíl od američanů jsou evropané šetrní k lesům, a tak používají širší
    A4, proto se při sazbě u nás nepoužívá nastavení a4paper, ale
    použije se balíček a4wide (tedy příkaz
    $\backslash$usepackage\{a4wide\}).\cindex{usepackage!a4wide} Ten nastaví 
    nové rozměry dokumentu, čímž
    se na stránku vleze více textu (toto nastavení se mi více líbí; nevypadá
    to, jako by autor neměl co říci a~tak zúžil okraje, to je ovšem věc
    vkusu a~američani jej asi mají jiný). 

\item[fleqn]
\cindex{documentclass!fleqn}
    bude zarovnávat matematické rovnice\index{rovnice} na levou stranu, 
    standardně jsou zarovnány na střed. 

\item[leqno]
\cindex{documentclass!leqno}
    a~ještě jednou matematické rovnice\cindex{rovnice}, tentokrát se číslování
    rovnic bude sázet na levou stranu stránky (standardně to je vpravo). 

\item[titlepage, notitlepage]
\cindex{documentclass!titlepage}
\cindex{documentclass!notitlepage}
    Určí, zda titulní stranu\index{titulní strana} sázet samostatně, či 
    nikoliv. Pro styl article\cindex{documentclass!article} se normálně 
    samostatná titulní stránka nepoužívá. Opakem jsou styly 
    report\cindex{documentclass!report} a~book\cindex{documentclass!book}, 
    kde je primárně nastavena samostatná stránka. 

\item[twocolumn]
    \cindex{documentclass!twocolumn}
    máte chuť na sazbu do dvou sloupců? 

\item[twoside, oneside]
    \cindex{documentclass!twoside}
    \cindex{documentclass!oneside}
    jedná se o~nastavení, které rozhoduje, je-li výstup určen pro
    dvoustranný\index{dvoustranná sazba}, nebo jednostranný 
    tisk\index{jednostranná sazba}. Sazba jednostranná se od dvoustranné
    liší v~různých velikostech okraje pravé a~levé strany pro vazbu
    (ovlivňuje také sazbu čísla stránky, případně záhlaví apod.). Pro styl
    article\cindex{documentclass!article} a~report\cindex{documentclass!report}
    se používá jednostranná sazba, pro book pak oboustranná. 

\item[openright, openany]
    \cindex{documentclass!openright}
    \cindex{documentclass!openany}
    Pokud styl umožňuje vytvářet kapitoly\index{kapitola} (article to neumí),
    volba openright zajistí, že nová kapitola bude začínat na
    první pravé stránce. Volba openany nechá začátek kapitoly na
    nejbližší volné stránce. Styl report\cindex{documentclass!report} má 
    implicitně nastaveno openany, styl book\cindex{documentclass!book} pak 
    používá openright. 
\end{description}
\index{dokument!styl|)}

\subsection{Balíčky}
\index{balík|(hla}
V~přehledu uvedu některé balíčky, které sám používám. V některých dalších
dílech se na ně koukneme detailněji, zde uvedený výčet je uveden pro úplnost
tohoto článku (a také aby byla vidět všestrannost):
\begin{description}
\item[inputenc]
\cindex{usepackage!inputenc}
specifikuje se kódování vstupního souboru

\item[czech]
\cindex{usepackage!czech}
nastavuje zásady typografie pro českou sazbu

\item[a4wide]
\cindex{usepackage!a4wide}
nastaví velikost A4 dle evropských (tedy i~našich) rozměrů

\item[graphicx]
\cindex{usepackage!graphicx}
pro vkládání obrázků

\item[algorithmic]
\cindex{usepackage!algorithmic}
lze jednoduše zapisovat algoritmy

\item[bbm]
\cindex{usepackage!bbm}
speciální dvojité fonty pro matematiku

\item[psfrag]
\cindex{usepackage!psfrag}
prohledává vkládané PostScripty a~překládá v~nich texovské
    výrazy

\item[makeidx]
\cindex{usepackage!makeidx}
jednoduchým způsobem umožňuje vytvářet rejstřík

\item[\dots]
a mnoho dalších :)
\end{description}
\index{balík|)}
\subsection{Závěr}

\par 
Omlouvám se, že je to dneska ještě takové faktografické a~nedostali jsme
se prakticky k~ničemu, na druhou stranu nemáme kam spěchat :).
V~dalším dílu se podíváme, kde všude je potřeba nastavit \TeX, aby správně
podporoval češtinu, a~vyzkoušíme si něco dalšího. Ti, kteří nemají správně
nakonfigurovánu českou klávesnici a~alespoň jeden editor, si nemusí
zoufat, protože se této problematice budu věnovat ve zvláštním článku.

\par Pro slovenské uživatele: omlouvám se, že články jsou psány čistě pro
češtinu, avšak v~konfiguračních souborech je většinou sloveské nastavení
hned vedle českého, a~tak myslím nebude problém zakomentovat/odkomentovat
řádek těsně vedle. A~změna příkazu {\tt $\backslash$usepackage\{czech\}} na
{\tt $\backslash$usepackage\{slovak\}}\cindex{usepackage!slovak} 
vás určitě napadla~:-)

% ----------------------------------------------------------------- 3 díl ---
\section{Struktura dokumentu}
{\it Každý dokument má nějakou strukturu.\index{dokument!struktura} A~dnes se
protáhneme právě pojmy jako je kapitola\index{kapitola}, 
podkapitola\index{podkapitola} či odstavec\index{odstavec}.}
\par 
\subsection{Teorie}
\index{sirotek|(hla}
\index{vdova|(hla}
Ačkoliv se překladač při formátování textu všemožně snaží, aby byl text co
nejpěknější, stane se někdy, že se vše nepodaří tak, jak má. Dnes si řekneme
o~chybách nazývaných {\it vdova} 
a~{\it sirotek}. I~když zde budu mluvit pouze o~případu při
přechodu na další stránku, jedná se též o~problém vícesloupcové 
sazby\index{vícesloupcová sazba}, kde přechodem na další stránku rozumíme
také ukončení jednoho sloupce a~přechod na nový sloupec na téže stránce.

\par 
Vdovou nazýváme první řádek nového odstavce, který zůstal na předchozí stránce.
Tato chyba je zvláště neomluvitelná, pokud se to stane u~titulku (tedy
nadpis na předchozí stránce a~text na další). Sirotek je chybou obdobnou,
ale tentokrát poslední řádek odstavce přeteče na další stránku, kde se stane
řádkem prvním. Tato chyba má také neodpustitelnou verzi, a~to
v~případě, že stránka je pak dále prázdná (tzn. že na stránce je
samostatný řádek (nedej bože, pokud se řádek skládá pouze z~jednoho
slova)). 

\par 
Obě chyby se v~kvalitních pracích (zvláště jako je diplomová práce) nesmí
vyskytnout. Nejen že jsou ošklivé a~hrubě porušují pravidla správné sazby,
ale hlavně roztrhnou text a~při čtení pak člověk ztrácí kontinuitu a
hlavní téma.

\par 
Pro odstranění takové chyby máme několik možností:\\
\begin{enumerate}
\item jsme-li autorem textu, máme možnost přeformulovat odstavec tak, aby 
      vdova/sirotek nevznikl.
\item vhodně spojíme/rozdělíme odstavce.
\item jiným způsobem naformátujeme předchozí odstavce.
\item řekneme překladači, kde má/nemá přejít na další stránku 
      (nařídíme nebo zakážeme stránkový zlom).
\item na stránce (v sloupci) změníme počet řádků (porušíme tím 
      tzv.~řádkový rejstřík),\index{řádkový rejstřík|see{rejstřík}}
      \index{rejstřík!řádkový} je to krajně nevhodné ve sloupcové sazbě 
      \index{sloupcová sazba}
      (řádky jednotlivých sloupců "nesedí" v~jedné linii)
      nebo v~oboustranné sazbě (kniha), kde pak "ruší" čtenáře prosvítání
      nesouhlasných řádků z~druhé stránky listu (prostě řádky si na sebe
      nesedly). I přesto je to jeden z~nejpoužívanějších způsobů, 
      nevhodný však pro knižní sazbu, kde způsobuje výše uvedený problém.
\item automaticky odstraníme~-~kvalitní programy dovolují definovat 
      velikost sirotka/vdovy, a~ty se pak program snaží při sazbě 
      odstranit.
\end{enumerate}

\par 
\noindent
Na příkladu simulované vícesloupcové sazby\index{vícesloupcová sazba}
si ukážeme, jak tyto chyby vypadají:
\textit{
\begin{tabbing}
Ve~vícesloupcové~sazbě~~~~~~~~\= by se rozhodně v kvalitní~~~~~~\= tento {\bf sirotek}.\\
tyto~chyby~nevypadají~až  \> práci neměla vyskytovat.  \> \\ 
tak~závažně,~přesto~je~to \> A zcela neomluvitelný     \> Jeho závažnost se zvyšuje \\
hrubé~porušení~správné    \> případ je, pokud by byla  \> s volným místem okolo něj. \\ 
sazby~dokumentu.          \> vdova zároveň nadpisem.   \> Proto by se nikdy neměl \\
                          \> Dalším prohřeškem vůči    \> vyskytnout před nadpisem \\
Například~tato~{\bf vdova}\> zásadám správné sazby je  \> nebo na samostatné stránce.\\
\end{tabbing}
}
\index{vdova|)}
\index{sirotek|)}

\subsection{Členění textu}
Pro členění se používá několik úrovní, každou úroveň nelze použít v~každém
stylu. Proto nejlépe formou přehledu:
\index{část}\cindex{part}
\index{kapitola}\cindex{chapter}
\index{oddíl}\cindex{section}
\index{pododdíl}\cindex{subsection}
\index{podpododdíl}\cindex{subsubsection}
\index{odstavec}\cindex{paragraph}
\index{pododstavec}\cindex{subparagraph}
\par
\begin{tabular}{lll}
{\bf Příkaz (řídící slovo)} & {\bf Log.~úroveň} & {\bf Poznámka}\\
\verb#\part#                & část              & nepovinné\\
\verb#\chapter#             & kapitola          & pouze styl book a~report\\
\verb#\section#             & oddíl             & již pro všechny styly\\
\verb#\subsection#          & pododdíl          & ~ \\
\verb#\subsubsection#       & podpododdíl       & ~ \\
\verb#\paragraph#           & odstavec          & standardně není zahrnováno do obsahu\\
\verb#\subparagraph#        & pododstavec       & nemá příliš velké praktické použití, není číslován\\
~                           & ~                 & a tudíž ani zahrnován do obsahu\\
\end{tabular}
\par

Příkazy mají dva parametry, do povinného se zapisuje řetězec, který se má
vytisknout a~případně očíslovat. Do nepovinného lze zapsat řetězec, který
se má vytisknout v~obsahu.\index{obsah} To se může hodit, pokud máme 
v~nadpisu\index{nadpis}
například nějaký matematický výraz a~byli bychom radši, kdyby byl
v~obsahu pojmenován jménem, nikoliv symbolem\index{symbol}.

\par 
Příkazy mají ještě svoji "hvězdičkovou" obdobu. Pokud za jméno příkazu
(řídícího slova) uvedeme *~(hvězdičku), nebude
daný nadpis číslován a~nebude zahrnut ani do obsahu. Příkazy, které
standardně nejsou číslovány (\verb#\paragraph#
a~\verb#\subparagraph#) se v~hvězdičkované verzi
chovají úplně stejně jako bez hvězdičky.

\par
\index{odstavec}
Lze použít ještě jedno členění textu, které zde nebylo zmíněno. Jedná se
o~jeden nebo více prázdných řádků, které text dělí na "klasické" odstavce,
jež nemají nadpisek, ale začátek je o~něco málo odražen. Tento typ
odstavce se nezahrnuje do obsahu ani nemá svůj vlastní čítač, pouze začátek
dalšího textu poodstrčí od okraje.

\par 
Specialitkou je příkaz \verb#\appendix#\cindex{appendix}, kterým označujeme
začátek příloh\index{příloha}. Příkaz nastaví jiný způsob číslování a~provede 
znovu nastavení čítačů na počáteční hodnoty. 

\subsection{Obsah}

\par 
Důležitou součástí dokumentu je i~obsah\index{obsah}. Ten se generuje příkazem 
\verb#\tableofcontents#\cindex{tableofcontents}. Při používání tohoto příkazu 
je nutné provést překlad dokumentu programem latex minimálně dvakrát.

\par 
To je způsobeno tím, že pro vytvoření obsahu je využíván soubor s~příponou
{\tt .toc}\index{soubor!.toc} (svou podstatou je to vygenerovaný zdrojový
soubor pro \LaTeX, který se vloží na místo příkazu). Tento soubor se ale 
vytváří teprve při překladu, a~kompletní je až po jeho ukončení. Z~tohoto
důvodu je potřeba překlad\index{překlad} spustit poprvé pouze za účelem 
vytvoření souboru s~uloženým obsahem. A~při druhém překladu se obsah vysází 
podle kompletního souboru. Nyní to vypadá, že takový způsob je velmi 
neohrabaný, ale má to jednu nespornou výhodu. Mezi oběma překlady lze soubor 
s~obsahem editovat, a~tak tam provést některé zajímavé (a~třeba potřebné)
úpravy. A~pokud se překlad provádí na pomalejším stroji, není problém
řádek s~\verb#\tableofcontents#\cindex{tableofcontents} zakomentovat
(komentář se provádí znakem \%~(procento),\index{komentář}\cindex{\%@\%} vše
za ním na řádku se ignoruje) a~před finálním "dvojitým" překladem jej
stačí odkomentovat.

\par 
Jedno drobné doporučení: protože se obdobným způsobem řeší více problémů při
sazbě (křížové odkazy, rejstřík,~...), doporučuje se provést závěrečný
překlad třikrát.

\subsection{Čítače}
\index{čítač|(hla}
\par 
Této problematice bude věnován zvláštní článek, ale nakousnout to můžeme již 
zde. A~tak pro úplnost a dokreslení této kapitoly se dozvíme něco málo
o~čítačích (čítač je proměnná uchovávající číslo). Při členění textu do 
logických částí se používají tyto čítače:
\begin{center}
\begin{tabular}{lp{10cm}}
{\bf Název čítače}&{\bf Popis}\\
\texttt{secnumdepth}\index{čítač!secnumdepth@\texttt{secnumdepth}} & standardně se 
                        čísluje do třetí úrovně 
                        (\verb#\subsubsection#) čítač lze nastavit
                        v~rozmezí $1-4$, kde $1$~je pro 
	                    \verb#\section# a $4$~pro \verb#\paragraph#.\\
                        
\texttt{tocdepth}\index{čítač!tocdepth@\texttt{tocdepth}}       & tento čítač patří až 
                        k~vytváření obsahu,
                        ale určuje téměř to samé, co předchozí čítač -- určuje,
                        do jaké hloubky se má vypisovat obsah\index{obsah}
                        příkazem \verb#\tableofcontents#.\\
\texttt{part, chapter, ...} & až k~{\tt subparagraph}. V~těchto čítačích se 
                        ukládají hodnoty pro očíslování jednotlivých úrovní.
	                    S~každým příkazem dané logické úrovně se k~patřičnému 
                        čítači přičte jednička. Jediný užitek změny těchto 
                        čítačů vidím pouze v~případě, že dokument někam 
                        vkládáme (nezačínáme číslovat od jedničky) nebo do 
                        výsledného dokumentu něco vkládat budeme.\\
\end{tabular}
\end{center}

\par 
Hodnotu čítače lze nastavit příkazem \verb#\setcounter#\cindex{setcounter}
(zde se setkáváme poprvé s~příkazem, který má více než jeden povinný
parametr), získat hodnotu čítače lze příkazem 
\verb#the{jméno_čítače}#\cindex{the} (lze použít pouze pro čítače
logických úrovní, nelze proto užít pro čítače secnumdepth nebo tocdepth).
Tento příkaz pro zobrazení čítače formátuje uložené číslo. Z~následujícího 
příkladu bude použití příkazů patrné:
\begin{verbatim}
\setcounter{section}{3}  % nastaví čítač na 3
\thesection              % vytiskne 3 
\end{verbatim}
\index{čítač|)}

\subsection{Závěr}
V~příštím dílu si už na méně rozsáhlém příkladě vyzkoušíme formátování
(zvýrazňování) textu a~možná ještě něco navíc. 

% tisk rejstříků
\printindex
\printindex[cmnd]

\end{document}

